Kako doumeš nedoumljivo? Kakšne sposobnosti moraš imeti?
Odkar so odkrili, da kitovo olje razsvetljuje mesta,
ves svet povprašuje po njem.
Zato je človek prodiral vse dlje v skrivnostno globoko modrino.
Ne poznamo njene globine ali bitij v njej.
Pošasti. Res obstajajo?
Ali so zgodbe le orodje, da spoštujemo mračne skrivnosti morja?
V SRCU MORJA
OTOK NANTUCKET, MASSACHUSETTS, FEBRUAR 1850
To vprašanje me hkrati bega in vznemirja,
zato že drugič pišem in prosim, da me sprejmete.
Pogovor z vami mi bo v veliko pomoč pri pisanju novega romana
z delovnim naslovom Moby Dick. Upam, da boste privolili.
Neznano. Tja se želi podati moja domišljija.
Zato me to vprašanje še vedno pesti. Kako doumeš nedoumljivo?
Z iskrenimi pozdravi, Herman Melville.
Zaprto je. Po osmi zvečer ne sprejemamo več.
SPOŠTOVANI G. MELVILLE.
Prišli ste.
Obisk, dragi. -Tom Nickerson?
Herman Melville. -Dobila sva vaše pismo.
Ali ste obupani ali pa bedak, da ste prišli tako daleč.
Moja ponudba še velja. Za en večer pogovora plačam tri mesece bivanja.
Vse, kar premorem. Toda zame je to naložba.
Povejte mi, kaj se je zgodilo z Essexom.
Kaj mislite? -Krožijo govorice. Namigi, da je Essex ...
Kaj hočete? Kakšno zgodbo bi radi slišali? -O kitu.
Essex je nasedel. Opravili so preiskavo. -Niso objavili resnice.
Ven.
Vi ste zadnji preživeli. Kdo bo spregovoril, če ne vi?
Me niste slišali? Takoj odidite.
Ne smete oditi. -Noče govoriti, jaz pa ne bom tratil časa.
Prosim, g. Melville.
Z nikomer ne govori o Essexu. Niti z mano. Nikoli.
Vendar ga boli.
Njegova duša trpi.
Mora si jo olajšati.
Počakajte, da govorim z njim. Prosim.
Ljubi.
Dobro bi ti delo, če bi govoril z njim. -Ne.
Dobro me poslušaj. Kdo drži hišo skupaj, ko se ti zapijaš do smrti?
Povedal mu boš, kolikor je treba, da bova lahko obdržala denar.
Najin položaj poznaš.
Samo toliko, kolikor je treba.
Po viski grem.
V pismu nisem omenil, da sem bil kitolovec.
Na eni plovbi. Zelenec. -Torej ste videli vse.
Moja žena je prebrala vaše knjige. Bile so ji všeč.
Me veseli. Dobro se prodajajo.
Mislim pa, da je lahko ta zgodba uspešnejša celo od prvega romana,
ki je dokaj iskana. -Še ena pomorska pustolovščina?
Ste brali Hawthorna, g. Melville? Ta je pisec od sile.
Izvrsten pisatelj. -Res je.
Toda njega ni tukaj. Jaz sem. Imam svoje razloge za to.
Povedal vam bom o Essexu. Razočarani boste,
toda vsaka beseda bo čista resnica.
Zgodba o Essexu je zgodba o dveh možeh.
O kapitanu Georgeu Pollardu
in njegovem prvem častniku Ownu Chasu.
Owen. Glej, da ne boš zamudil. -Prišel bom.
Najina hči ne bo spala pod streho, ki pušča.
Kako veš, da bo deklica? -Mora biti.
Da me bo opominjala, zakaj te ljubim, ko boš trmasta.
Če bo deklica, bo podobna tebi.
S svetlimi kodri in odločena osvojiti svet.
Suknjič boš verjetno zamenjal za uniformo. -Tako je.
S te prašne zaplate se boš preselila v kapitansko hišo.
Nočem hiše v mestu in zadrtih sosedov. Tu je prostora za tri.
Včasih si neznosno dobrosrčna in prijazna.
Pojdi po kapitanski položaj.
Koliko ponujaš? -1,90.
Ponudba je 1000 galon po 2 $. -40 jih bom vzel.
KIT GLAVAČ
Prodajalec, tukaj!
Criterion se je vrnil s 1600 sodi.
Nov rekord. 50 funtov za olje glavača na londonskem trgu.
Čestitke.
Dobro jutro, g. Chase. -G. Mason. -Vstopite, prosim.
Moj partner Benjamin Fuller. -Dobro jutro. -Sedite.
G. Chase. Upam, da veste, kako zadovoljni smo
z vašim delom minula leta. -Hvala, gospod.
Ladjo Essex smo z velikimi stroški prenovili in bo kmalu odrinila.
Ker smo toliko vložili vanjo, jo hočemo dati v najboljše roke.
Zato nam je v veliko veselje, da vam lahko ponudimo mesto na njej.
Položaj prvega častnika.
Prvega častnika? Obljubili ste mi svojo ladjo, ker sem z zadnje plovbe
pripeljal 1500 sodov. Se spomnite? Dali ste besedo.
Ta obljuba bo morala počakati. Izplen je skromen kot pri vseh.
Ko sem jaz na ladji, že ne. -Nantucket obvladuje svetovni trg.
To se ne sme spremeniti. Zdaj ni pravi čas za eksperimente.
Kapitan Essexa bo George Pollard, sin ugledne kitolovske družine.
Njegov oče je naš vlagatelj. -Kri, g. Chase.
Naj je za vami še toliko plovb, kri ima vedno večjo težo.
Kri ne bo napolnila ladje z oljem. Kapitan mora biti spoštovan.
In če ga možje ne bodo spoštovali? -Poskrbeli boste, da ga bodo.
Na svidenje, gospoda. -Razumem, da ste razočarani. Zato ...
Petnajstina.
Prvemu častniku še nikoli nisem toliko plačal.
In če pripeljete 2000 sodov olja, vam dam besedo,
da boste naslednjič kapitan. -Besedo ste mi že dali.
Tokrat mi dajte pisno.
Kapitan Pollard. Ravnokar sva sila prijetno poklepetala z g. Chasom.
V čast mu bo služiti pod vašim poveljstvom. -Me veseli.
Čuval bom zelenca. Puhloglavega bogataškega smrkavca.
Moral bi odkloniti. -Zakaj? Zdaj imaš črno na belem, da boš kapitan.
Beseda lažnivca je ničvredna tudi na papirju.
Ljubila bi tudi kapitana trgovske ladje. In ne bi bil dve leti zdoma.
Ne bom zdoma dve leti. -Bedfordska kitolovka se je vrnila šele po treh.
Na pol prazna in brez dveh mož.
Ker je iz Bedforda in na krovu ni imela mene.
Mater!
Imel bom svojo ladjo. Kitolovko.
Če bi odločali oni, bi imela samo to zaplato. Ne bo tako.
To so besede tvojega očeta. -Jim kaj manjka?
Hotel je boljše življenje zase in za družino. -Bil je sanjač.
Ja, res je bil. Sanjal je o morju, toda zaradi takih ni nikoli plul.
Je bil vsaj zraven, ko so se rodili otroci.
Drugega ne znam.
Oprosti.
Poročila sem se s kitolovcem.
Kmalu se bom vrnil, prisežem.
Samo vrni se. Obljubi, da se boš.
Prisegel sem. Hočeš, da še obljubim?
Obljubim.
Sin, se lahko pogovoriva?
Kapitan ne more biti prijatelj. Njihov nadrejeni si.
Tega nikoli ne pozabi in ne dovoli, da bi oni pozabili. -Hvala.
Tvoj praded in še nekaj drugih so ustvarili to panogo.
Brez nas, brez tebe, bo svet zajela tema.
Upam, da bom v čast našemu imenu.
Gospod, ustvaril si mogočnega kita,
neverjetno in dolgo pošast
nepojmljive moči.
Toda, Bog večni, zapovedal si,
naj se slabotni smrtniki,
da nahranimo žene in otroke,
besno spoprijemamo s to strahotno pošastjo.
Oče, naj te može obsije tvoja sijajna luč.
Omogoči jim uspešno plovbo,
naj se vrnejo varno in s polno ladjo.
Da bodo beli plameni nantucketskega kitovega olja
še naprej osvetljevali naše domove, ponoči preganjali greh z ulic
in poganjali stroje, ki našo mogočno deželo ženejo naprej,
ko se naša plemenita vrsta vse bolj razvija. Molimo v Tvojem imenu.
Katerega meseca je bilo to? -Proti koncu leta.
Ladja je bila ena zadnjih. Zato so naju z Barzillaijem sploh sprejeli.
Veste, imel sem 14 let. 14.
Ne postopaj, Nickerson. Zmigaj se. -Prvič sem bil na morju.
Prestrašen, še bolj pa sem se bal priznati. Barzillai je bil star 17.
Bila sva pristaniški siroti. Obema se je mudilo dokazati, da sva moža.
Grubs, kakšne obeske nosijo? -Kitolovske, Thomas.
Kako jo dobim? -S svojo roko moraš ubiti
največjo pošast na svetu.
Nickerson, odnesi zelenjavo g. Bondu. Pa podvizaj se.
Nekoč jih bom imel 12. -Vitel je pripravljen, jadra ohlapna.
To je samo pol naročila. -Postavi jih na sode.
Če si ti na krovu, to pomeni le eno.
Da vsaj eden pozna resnico o Ownu Chasu.
Da druge ladje ne sprejemajo več. -Ne, spremenil sem se.
Si se ti tudi? -Je Matthew Joy odložil steklenico?
Suh sem kot poper. Je Owen Chase ukrotil vzkipljivost?
Spokojen sem kot cerkev. -To bom verjel, ko bom videl.
Glede na to, kdo je kapitan, bi rekel, da boš spokojen ...
48 ur? Vso srečo.
George Pollard. -Owen Chase.
Chase. Priimek ni z otoka, kajne? -Tako je.
Za nekaj časa bomo odpluli z otoka in počutil se bom kot doma.
Presenetili so me. Prvega častnika navadno izbere kapitan.
Če je izkušen. Verjetno pa razumete lastnike,
da hočejo naložbo položiti v prave roke. -Vsekakor.
Da bodo mirneje spali.
Bodite pozorni in mi povejte, če bom kaj naredil narobe. -Drugače ne znam.
G. Chase, dvignite sidro. -Jadra v veter. G. Lawrence, krmilo.
G. Joy, dvignite jadra. -Cole, Chappell, zadnje jadro.
Razvijte trikotna in vrhnja jadra. -Hitreje. -Še letos, Nickerson.
Popustite vrvi, dvignite jadro. -Vrhnja in srednja jadra.
Močneje na vitlu.
Razvijte srednja jadra. Popustite vrvi.
Zavozlana je. -G. Chappell, h krmilu.
Noče se razvezati. -Zakaj oporniki še niso na mestu?
G. Ray, kje je prednje jadro?
Navijajte. -Navijamo. -Vleci, Nickerson!
Odplujmo že, prekleto. -Bog in ves Nantucket nas gledata.
Sidro dvignjeno! -Kapitan, glavo dol! -Pazite na glavo!
Kaj je, g. Sheppard? -Jadro se je zapletlo v vrv. -Ne razvije se.
Srednje jadro je zataknjeno. -Vrv se noče razplesti.
Nimamo dovolj jader. -Ne razplete se.
Pazi. -Vrv nagaja, Owen.
Stran.
Hudiča! -Spustite spodnja jadra.
Zavežite!
Dobro opravljeno, g. Chase.
Če bomo čez dva tedna pri Zelenortskih otokih,
bomo pravočasno na Pacifiku.
Koruzo, g. Chase? -Ne, hvala. Ne maram je.
Čudno. Menda je vaš oče na rtu Cod gojil koruzo.
Res jo je. Lahko si predstavljate, da sem je sit.
Koruzo, okro.
Fižol, če se ne motim. Preden so ga zaprli.
Poznate to zgodbo, g. Joy? -Prosim?
Ste vedeli, da je bil g. Chase sirota, ker so mu zaprli očeta?
Na morje vsak pride po svoji poti.
Praviloma o tem ne sprašujemo.
Verjetno ni bilo lahko.
Vendar vas je posvojila velika nantucketska pomorska družina.
Ni prvič, da mi Nantucketčan pravi celinec ali neotočan
in me opomni, da v resnici nisem del te družine.
Če kapitan dovoli, može moram razporediti na čolne in stražo.
Meni ne, hvala. -Niti kaplje? -Ne.
Kot sem rekel, včasih ni dobro spraševati.
Daj hrano.
Že prvi dan dobimo pomije? Svinje skopuške. Kje je meso?
Čedno dekle, g. Chappell. -Lepotica na zloščeni kitovi kosti.
Se je lahko dotaknem? -Ne.
Mislil sem, da ste poročeni. -Saj sem. Z njo.
No, vsaj nos je njen. -Čestitam, dame.
Izvrstno ste skrajšale jadra. Bolj nesposobnih matrozov še nisem videl.
G. Chappell. Vi boste kapitanov harpunar,
vi boste moj, g. Lawrence. -Razumem. -G. Peterson ...
Harpunar drugega častnika. -Razumem. -Šest mož na čoln.
Prva vaja jutri ob šestem zvonu.
Še vzhodno od Halifaxa nismo. -Ime?
Henry Coffin. -Kapitanov bratranec je.
G. Coffin, mislite, da kit ve, ali je vzhodno od Halifaxa?
Ne vem, kdo ste ali kako ste prišli na ladjo.
Nekateri ste verjetno zločinci na begu. Tudi prav, ni mi mar.
Ampak v zameno boste živeli samo za eno.
Za kitovo olje. Hočem, da napolnimo 2000 sodov in se čim prej vrnemo.
Tudi ob lepem vremenu, ko kitov ne bo nikjer, g. Coffin,
bomo vadili vse manevre, s katerimi ujameš kita.
Vsak lenuh bo plaval domov. Jasno? -Ja, gospod.
Zelenec, na palubo.
Pojdi.
Razumem, celinec.
Thomas Nickerson, kajne? -Tako je. -Nekaterim je sprva slabo.
Dvignite me! -Tako se najhitreje pobotaš z Neptunom. -Prosim!
Je bolje?
Mater.
Zelo mi je žal. -Zdaj boš imel kaj pisati mami.
Pokopana je na Smith's Hillu. Tudi za očeta stoji nagrobnik.
Morje ga je vzelo, preden sem se rodil.
Daj sem.
To je zdaj tvoja družina, fant. V dobrem in slabem.
Predvsem v slabem.
Poribaj palubo, poba.
Danes se boste naučili biti kitolovci. -Ja, gospod!
Narobe si napeljal vrv, Nickerson. Če bo treba, bomo vadili do noči.
Zunanje vrvi! -Harpunar, pripravi čoln. -Razumem.
Zategnite zunanje vrvi! -Prepočasi, kopenske podgane.
Vedra. -Pred spanjem boste spoznali vsak pedenj ladje.
Močno potegni, Barz. -Hitreje, g. Ray.
Razumem, g. Chase. -Niso več zelenci.
Zdaj si mornar.
Ni slabo, g. Ray. -Razvijanje prednjega jadra!
Kar navadite se, da boste garali kot konji. -G. Chase?
Gospod? -Razvijte bočna jadra. -Je pametno? Plujemo v Zalivski tok.
Obdržimo 5 vozlov, dokler ne vidimo vremena. -Dva dneva zamujamo.
Nadoknaditi ju moramo, da bomo ujeli vzhodni veter. Bočna jadra.
Razvijte bočna jadra. -Zategnite vrvi, razvijte bočna jadra!
Plezajte, g. Coffin. Kapitan pričakuje hitrost.
Privežite jadra za hitro plovbo.
Priveži dvižno vrv. -Privezujem.
Soha na mestu. -Razvijam jadro.
Kapitan nas je pognal. -Končno bomo nekam prišli.
Res je stara, ampak še reže valove.
Veter desno spredaj. Takoj moramo skrajšati jadra. -Ne še, g. Chase.
Z več kot 8 vozli plujemo v veter, ki je hitrejši od nas.
Naj piha. Možje so se pomehkužili. Krst jim bo dal vedeti, da gre zares.
Če ne skrajšamo jader in obrnemo, nas bo nagnilo. -G. Chase,
nadaljevali bomo. G. Lawrence? Držite smer.
Držim. -Če obrnemo, bomo izgubili pol dneva. Pluli bomo ob robu.
Če možje ne prenesejo takega vetra, se nas Bog usmili.
Vse privežite, grdo bo. -Slabo vreme, fantje. Privežite vse na palubi.
Čolne privežite dvojno.
Pripravite se, g. Bond. V neurje plujemo.
Zaprite glavno loputo! -Hitro se bliža!
Obrniti moramo in pluti z vetrom. -Nadaljevali bomo, g. Chase.
G. Lawrence! Držite smer. -Držim smer. -Gospod!
Zalilo nas bo! -Držite se!
Skrajšajte jadro! -Zgrabite vrvi na privetrni strani.
Dobro se držite.
Jadra moramo spustiti. -V zavetrje!
Nickerson, trdno se drži! -Držite vrvi!
Držite se! -Obrnite ladjo. Obrnite jo v zavetrje!
Ne! Škoda je že storjena. Spustite jadra. -Ne! Obrnite ladjo.
Obrnite, g. Lawrence. -Prepozno je.
Udarilo nas bo v bok. -Obrnite!
Držite se! -Obrnite! -Odvežite jadra!
Primite se!
Pazite!
G. Joy! Srednja jadra je treba odrezati.
Režem. -Ladjo moramo postaviti pokonci.
Ste me klicali, gospod?
Jutri boste ob šestem zvonu
sklicali posadko.
Obvestite jo, da se bomo vrnili na Nantucket za popravilo.
In se opravičite za nespoštovanje ukaza, ki jih je skoraj stalo glave.
Kaj? -Ob vrnitvi v pristanišče bom sprejel vašo odpoved. Lahko greste.
Vi ste ukazali razviti bočna jadra. -Kot preizkus za može.
Ste jih zato pognali v neurje? -To je bila pač smola.
Ne, neznanje. Samo slabič se izgovarja na smolo.
Kako si drznete? Veste, s kom govorite?
Sem kapitan George Pollard. Pollard!
Vi, g. Chase, pa ste kljub polnemu zavihku priponk
samo kmetov sin, ki je z grožnjami prišel do častniškega suknjiča.
Ven.
Če bi se vrnili brez enega soda olja, bi bila napaka.
Pollardu ne bi bila v prid. Niti Chasu.
Za oba bi bilo najbolje, če bi delala vsako uro, ki jo Bog da,
napolnila ladjo z oljem, se v enem letu vrnila in čim prej poslovila.
Verjemite, tega si želim enako močno kot vi.
Odločil bo seveda kapitan.
Bila sta kot zakonca, ki nista drug za drugega.
Taka zakonca se sicer prenašata, lahko pa tudi potopita ladjo.
Ste poročeni, g. Melville? -Sem. -Bog se vas usmili.
Pričakujeva prvega otroka. -Soproga ve,
da ste vse svoje premoženje dali neznancu?
Ne. -Vedno znova presenečate, kaj?
Torej se Essex ni vrnil v pristanišče?
Ne. -Plul je naprej. -Tako je.
In kmalu smo zaslišali tisto, za kar molijo vsi kitolovci.
Brizg.
Brizg! -Privetrna stran!
Brizga! -Gladki ali glavači, g. Ramsdell?
Glavači. -Repi v zraku!
G. Chase, spustite čolne.
Vsa posadka na palubo! -Vsi na palubo!
Čolne na vodo. -Spustite jih!
JUŽNI ATLANTSKI OCEAN, TRI MESECE NA MORJU
Naravnost! Upognite hrbet!
Ritem! Veslajte, tudi če vam odpadejo roke.
Skačejo! Tja, fantje. Z vso silo! -Razumem!
Dajmo! Napnite mišice.
Vlecite! Z vso močjo. -Tam brizga!
Mladič je.
To je mladič? -Tisto je samica.
To pa je naš korenjak. Denar.
Veslaj, Nickerson! -Oprostite. -Bo za 40 sodov?
50. Lahko podre rekord.
Ugriznite v vesla, fantje. Ožulite pljuča!
Z vso močjo! Živahno! Pazite, kako veslate!
G. Ramsdell, privežite harpuno. -Razumem.
G. Lawrence, prvi je moj.
Odpeljite me do lepe točke. -Vlecite! Ostanite z njim.
Tvoje prvo nantucketsko sankanje. -Ljubi bog!
Poglejte ga. Najstrašnejše bitje na svetu.
Potaplja se!
Moje dlani!
Moči vrv, Nickerson.
V ritmu, fantje.
Še 140 sežnjev vrvi je ostalo.
Še 80 sežnjev.
Potopil nas bo!
Matthew, daj mi vašo vrv. -Naprej! Peterson, vrv.
Razumem. -Vrv, Peterson. -Samo še 60 sežnjev je ostalo.
20 sežnjev, g. Chase. -Zveži!
Zvezano. -Vrzi!
Peterson, prevzemi.
Koliko še lahko potegne? -Ostalo je 70 sežnjev.
Ne, ne, počakaj.
Owen! -Ne še.
Ne dotikaj se vrvi. -Samo še 50 sežnjev.
Prekleto, Owen! -Pusti, sem rekel. -Še 30 sežnjev.
Še 10 sežnjev!
Nazaj!
Veslajte!
Ogenj v dimniku! -Ogenj v dimniku!
Pohitite, fantje.
Ljubi bog. Stran, zalega.
Tolšča v olju. Poduhajte, fantje.
Tako diši naše plačilo. -Poberite se, gnusobe.
Boš zmogel? -Nikakor.
Kako kaže? -Slabo.
To je vse.
G. Chase. To je vse, več je ne moreva izvleči.
To je zlato. Kopljita naprej.
Prevelika sva, ne moreva noter. -Poiščita manjšega.
Nickerson, pridi sem.
Pridi, sem rekel.
Splezaj vanj. -Daj, Thomas.
Tisto notri je vredno veliko več od tega, kar kuhajo.
Gospod, ne morem.
Žal mi je, ne morem. -Splezaj noter, sicer boš spal v njem.
Ugrizni v tole, fant. Notri smrdi bolj kot v hudičevi riti.
Hvala.
Oprosti. -Nickerson, vzemi mojo blazino.
Noter.
Tam ugotoviš, iz kakšnega testa si.
Ste kdaj morali v kitovo glavo? -Ne.
Bilo mi je prihranjeno. -Tam je zaklad.
Prvega samca ne bom pozabil.
47 sodov. Ampak veselje je bilo kratkotrajno.
So bile tiste vode že izlovljene? -Tako je.
Zato smo se odpravili dlje na odprto.
Mesec dni je trajalo, da smo obpluli rt Horn.
Atlantik smo zapustili z drobcem upanja, da bo potem bolje.
Toda tudi v Tihem oceanu se nam ni nasmehnila sreča.
Kite smo opazili premalokrat.
Po skoraj enem letu na morju
je bil odnos med kapitanom in prvim častnikom vse bolj napet.
Kapitan je bil večinoma v svoji kajuti.
Posadki si ni upal pogledati v oči.
Podpalubje je bilo skoraj prazno.
In pogled na naše pičle uspehe nas je samo opominjal,
da se še dolgo ne bomo vrnili domov.
ATACAMES, EKVADOR
Ne, ne razumem. Govori angleško. -Več ponudi.
Izvolite. -To nantucketsko kitovo olje.
Koščena svinja ni vredna več. -Več.
DUHOVNIK HOČE, DA PIŠEMO DOMOV.
KOMU BO TO V POMOČ?
VDOVAM?
LASTNIKOM POTOPLJENIH LADIJ?
KAKO DOLGO BOŠ ŠE ŽIVEL TAKO, KAPITAN?
POTEM PA PIŠITA V ŠPANIJO IN PROSITA ODPUŠČANJA ZASE IN ZA KAPITANA.
NIHČE NE BI MOGEL PREPREČITI TEGA, KAR SE JE ZGODILO.
NIHČE NAM NE BI VERJEL. ŠE NAJMANJ LASTNIKI.
DOLGA LETA SO BOGATELI S TVOJIM OLJEM.
Kapitan? Oprostite, domačini so mi povedali, da so vas napadli.
Kapitan George Pollard, Essex.
Kapitan Clemente Pelaez, Santa Maria.
Bi tovarišu plačali pijačo?
Ne, ne.
Smola? Kako daleč na odprtem?
Dovolj, da bi tja odplul samo bedak. -Koliko je to?
Tisoč parasangov vzdolž ekvatorja. -Na odprtem zbirališču?
So bili tam kiti? -Več, kot ste kdaj sanjali.
Na stotine. Repne plavuti, do koder ti seže pogled.
V enem dnevu bi lahko napolnili 3000 sodov. -Zakaj "bi"?
Če ne bi bilo tistega hudiča.
Kita.
Bel je kot alabaster. Dolg sto čevljev.
Šest mojih mož je poslal v smrt.
Vsem drugim pa pustil spomin.
Je plesal jig in žeparil?
Hvala.
Mu verjameta?
Če takoj odplujemo, v najboljšem času ujamemo jugovzhodnik
in napolnimo trup, pa bomo čez pol leta doma.
Kaj pravite, g. Chase? Zakaj bi trpela dlje, kot je nujno?
Pa še res. -Amen.
Kapitan in prvi častnik sta podlegla pohlepu, zato smo odrinili.
Tisoč parasangov vzdolž ekvatorja.
Ko nam je zmanjkalo znanja, smo začeli ugibati.
Da so se kiti skrili tam.
Čim dlje od človeka. Vendar smo jih izsledili.
Stoletja prej so se mornarji bali, da bodo zapluli čez rob sveta.
Mi smo pluli proti robu pameti.
Zaupanje je izrinil dvom. Upanje pa slepo vraževerje.
Kapitan, možje govorijo.
Kot vedno. -Niso zadovoljni, da ste nas odpeljali tako daleč.
Si jim povedal, da nimajo prav? Da moramo napolniti ladjo z oljem.
Če so kiti tisoč parasangov daleč, bomo šli tja.
Bratranec, prosim.
To je norost.
Podlegel si vplivu tega moža. Obrni ladjo.
Predlagam, da se vrneš pod palubo, pomiriš može,
se vedeš kot vodja
in nikoli več ne zlorabi tega, da sva v sorodu.
G. Coffin.
ODPRTO ZBIRALIŠČE KITOV, 14 MESECEV NA MORJU
Kaj je? -Poslušaj.
G. Chase? Voda se peni. -Kje? -Na levi.
Lov! -Levo, kapitan. -Tamle. -Vidite kaj?
Spustite čolne! -Spustite čolne!
K vragu z mehiškim loviščem.
Vesla ven! Dajte ga, g. Chappell.
Napičite ga!
Naravnost spredaj, Peterson.
Ne dovolite, da vam zgrize vesla. Za njim.
Kit? -Ja.
Torej je res? -Ja. Preveč je res.
Obrnite.
Z vso močjo!
G. Bond! Odmaknite prečko in spustite škripec. -Razumem.
Prihaja, Peterson. Zdaj!
G. Lawrence, naravnost proti jati. -Razumem.
Katran, gospod. -Našli ga bomo.
Tik ob njej smo. Prislonite nas.
Naša je!
Kaj se je zgodilo, g. Lawrence?
G. Chase!
Prekleto. Pokličite g. Lawr...
Naj Lawrence pošlje može k črpalkam.
Kje je? -Levo od premca!
Prinesite največje harpune.
Boril bi se?
Kit se čudno vede. -G. Lawrence, krmilo.
G. Ramsdell, privežite vrv na jambor. -Razumem.
Naj me vrag, moj je.
Presekajte vrv! -Pazite!
Kapitan! -Kaj je? -Essex se nagiba.
Obrnite čoln!
Na pomoč! G. Joy! -Primi se, Nickerson.
G. Chase!
Kit, gospod. Trup je prebil.
Kaj? -Easton in Sanborn sta mrtva.
Črpalke ne pomagajo.
Ladjo bomo zapustili. -Ne moremo veslati domov.
Sneli bomo jadra in nekaj skrpali. -Pretovorite čim več vode in hrane.
Vso pitno vodo, ki jo najdete.
Nickerson, čim več odnesi. Barz, z mano.
Ljubi bog. -Najprej jadra in živež.
Odnesi, kolikor moreš.
Podvizajte se, fantje. Nickerson, v velikem skladišču so še sodi.
Držiš? -Prepečenec je suh. Živahno, gospodje.
Spustite! -Vzemite vrvi. -Pazite! -Spustite ga.
Spuščajte. Držite.
Hitro, Nickerson. -Spustite jadra!
Chasov čoln.
Spustite prečko.
Potrebujemo jadra. Vode še ni dovolj.
Prenesite sode. -Poberite vrvi.
Več pitne vode in prepečenca. -V podpalubju so še sodi.
Benjamin. Hitro! -Daj roko. -Potegnita ga. -Držim te.
Prepečenec! -Dajmo, hitro.
Živahneje, g. Nickerson.
Stran od olja moramo. -Potonila bo. Nagiba se.
Kje je Owen? Nickerson, kje je g. Chase? -Prej je bil tu.
Pohitite! -Owen! -Odriniti moramo.
Dajmo, fantje. -Olje na palubi!
Kapitan! -G. Chase!
G. Chase! -Owen! Kje je prvi častnik?
Eksplodirala bo. -Stran moramo.
Ne, počakajte. G. Chase!
G. Chase!
Tam je!
Tukaj smo! -G. Chase!
Umakni tole. G. Chase.
Pridite. -Primite se. Držimo vas.
Na varnem ste.
Bomo ribarili? -Očisti jo in nabij.
Nazaj, sicer bo potopila še nas.
2000 MORSKIH MILJ ZAHODNO OD JUŽNE AMERIKE
Kapitan, kako bo z živežem?
Dve unči prepečenca na dan za vsakega in pol skodelice vode.
S tem ne moremo preživeti. -Največ nekaj dni.
On je.
Ja, je.
Mene niste preslepili, g. Chase. -G. Coffin?
Tako? -To se je zgodilo zaradi vas, in vi to veste.
Odložite! -G. Coffin! -Priznajte, da vas je strah.
G. Coffin, odložite pištolo! -In ko bo zmanjkalo hrane in vode?
Ubogaj kapitana! -Hočem, da je celinca strah. -Pištolo dol.
Ukazujem ti! -Ubogaj kapitana! -Recite! Priznajte!
Recite! -Henry! Odloži pištolo.
Henry, odloži jo.
Odrinili smo na vzhod. Od koder smo prišli.
Čeprav smo to vedeli samo po soncu in kompasu.
Pogled je bil na vse strani enak.
Zahodnik naj bi nas gnal na Velikonočni otok.
3000 milj daleč.
V 12 dneh nas je zaneslo šest stopinj južneje.
Niti miljo nismo bliže Velikonočnemu otoku. -Na mestu stojimo.
Prekleti smo. -V spremenljivih vetrovih bomo to nadoknadili.
Ujeli jih bomo.
Chappell! -Chappell!
Držite ga, kapitan.
G. Joy, vrv se je zagozdila.
G. Joy! Ste celi?
Zgrabite krmilo! -Matthew!
Spustite jadro.
Matthew, kaj se je zgodilo?
Owen, kaj pa ti tu? -Pokaži. Bodi pri miru, da pogledam.
Nič mi ni. -Pomiri se. Samo pogledal bi rad.
Udaril sem se v glavo. Samo praska je, ne? -Dajte mu vodo.
Ni treba. -Dajte mu vodo, madona! -Ni treba, nič mi ni.
Spij.
Držim te. Nič ti ni.
Kaj zijate? Nič mi ni. Kapitan Pollard, zdrav sem kot riba.
Kot riba. Razumete?
Owen? Nič mi ni. Jasno? Nič mi ni.
Trdoživa kanalja si. -Hvala. Nič mi ni. Pojdi.
V redu je. Pojdimo.
Zakaj bi tratili vodo za mrtveca?
Poznata se. Od mladih let plujeta skupaj.
Povej, bi ti mirno gledal, kako tvoj brat umira?
Za številke gre, g. Chappell.
Ni dovolj za vse.
Zakaj bi tratili vodo za mrtveca?
Zakaj bi tratili vodo za ... Zakaj bi tratili vodo?
Zakaj bi tratili vodo za mrtveca? -G. Nickerson?
Zakaj bi tratili vodo ... -Je vse v redu? -Ne morem.
Česa ne morete? -Ne, vi ...
Dovolj imate. Več kot dovolj. -Ampak prišla sva tako daleč.
Do konca. -Dogovorila sva se.
Vzemite denar in odidite. Dogovor s hudičem.
Ne, gospod. Hudič ima rad neizrečene skrivnosti.
Zlasti tiste, ki človeku parajo dušo.
Kakšna je vaša?
Nisem dober pisatelj.
Nisem Hawthorne.
Ampak ta zgodba me preganja, odkar sem jo prvič slišal.
Obseden sem z njo.
Če je ne bom napisal,
mogoče ne bom nikoli več pisal. -Kaj še?
Če pa jo napišem,
se bojim, da ne bo dovolj dobra.
Pripovedujte naprej, gospod. V dobro obeh.
34 DNI V ČOLNIH
Podaj naprej.
Hvala.
Gospod, zahvaljujemo se ti za hrano.
Žal mi je. -Za življenje, zdravje
in vse dobro. Naj ... -Kopno. Kopno!
Kopno! -Kopno!
Vesla! Veslajte!
Vesla! Z vso močjo, veslajte!
Jaz sem ga zagledal. -Drži, fant.
Stojte. Stojte!
Kaj je, g. Chase? -G. Chase!
Kaj je, zaboga? Zakaj ste se ustavili?
Sledil nam je. -O čem govori?
Ničesar ni, g. Chase. -Kaj počnete?
Primite se!
Ne!
Kje je?
Lahko bi bil otok Ducie.
Brez zemljevida, kompasa in kvadranta ne vemo.
Noč in dan bomo kurili. Mogoče bo kakšna ladja zagledala dim.
Tole sem vam hotel pokazati.
Gotovo so bili dolgo tukaj.
Čakali so ladjo, vendar nobena ni priplula mimo.
Nobene ne bo. Če bomo ostali tu, bomo umrli.
Kdaj bodo ptice nehale prihajati, ker jim bomo pojedli jajca?
Velika prednost je, če vnaprej veš, kdaj boš umrl,
in se lahko pripraviš.
Škoda, da smo tako daleč od doma.
Ne moremo se posloviti, se pobotati,
poravnati računov.
Potem poračunajva vsaj midva, kapitan.
Kapitan česa? -Essex ni potonil po vaši krivdi.
Jaz sem enako kriv ... -Vi niste kapitan.
Ampak bili ste rojeni za to. Meni je bilo dano ob rojstvu.
Kaj naj naredimo, George?
S čim smo tako razjezili Boga?
Boga je razjezil samo kit. -Ne mi?
Poglejte, kam sta nas pripeljala napuh in pohlep.
Smo večvredna bitja, ustvarjena po božji podobi.
Kralji na Zemlji. Moramo obpluti planet, ki nam je bil dan.
Naravo podjarmiti svoji volji.
Se po vsem preživetem res počutite kot kralj na Zemlji?
Nič nismo. Drobci. Prah.
Ob zori bomo odpluli proti soncu.
Če nam je usojeno umreti, naj nam bo po božji milosti
dano umreti kot možje.
Smo pripravljeni, g. Weeks? -Smo, gospod.
G. Chappell? G. Wright? -Ne morem, gospod.
Wright, Weeks in jaz bomo ostali tu.
Greš, Matthew?
Pomagal ti bom, vstani. -Škoda truda. -Domov gremo.
Škoda truda. Pojdi.
Prekleto, Matthew.
Je že v redu. -Ko bomo rešeni, bom takoj poslal barko pote.
Na Nantucketu bova spet kartala.
Ja. -Velja. -Dobro.
Ti jo odprem?
Zmogel bom. Če bo treba.
Bog s tabo, brat moj.
In s tabo.
Brat Peterson? Greš z nami?
G. Peterson? Prisedite h g. Bondu v naš čoln.
48 DNI V ČOLNIH
Kje je?
Pollard? G. Lawrence, zbudite se.
Kje je drugi čoln? Pollard!
Kapitan Pollard! -Kapitan Pollard!
Pollard! -Kapitan Pollard!
Pollard!
Kaj je?
Kaj delaš, Benjamin? -Mrtev je. V vodo ga bom vrgel.
Poglej me. Poglej me, Benjamin.
Noben trezen mornar ne zavrže tistega, kar ga lahko reši.
Poslušaj, fant.
Lahko nam pomaga.
Bog moj, moj nebeški kralj, dobrotljiv v vseh svojih delih.
Oči vseh čakajo nate, ti jim daješ hrano.
Moja duša je mrtva.
In tako je padla odločitev.
Truplo smo pripravili.
Odstranili smo organe.
Odsekali okončine
in s kosti odrezali vse meso.
Potem smo trup zaprli,
ga zašili, kolikor lepo smo ga mogli,
in ga pokopali na morju.
Najprej smo pojedli srce.
Obsojate me.
Ne.
Tako.
Pa je.
Prišlo je na dan.
Niste nikomur povedali?
Ne. -Niti soprogi?
Bi me ljubila, če bi vedela, kakšne strahote sem zagrešil?
Ja, bi.
Tudi če bi mi povedal, ko sva se spoznala,
bi danes nosila tvoj prstan.
V tebi še živi moč tistega fantiča.
Jaz jo vidim, četudi je ti ne.
Dokončaj zgodbo, ljubi.
Dvigni se.
Tako, zdaj pa nasloni glavo.
Nekaj kapljic vode je še ostalo. Ne obupaj, prišli bomo domov.
Vas tam čaka družina, g. Chase? -Ja, ženo imam.
In sina ali hčerko.
71 DNI V ČOLNIH, 1200 MORSKIH MILJ ZAHODNO OD JUŽNE AMERIKE
Prav.
Kapitan! -Še enkrat bomo vlekli. -Ne bomo.
Še enkrat bomo vlekli. -G. Ramsdell, vi boste prevzeli poveljstvo.
Bratranec, bi ...
Naš kapitan si. Možje te potrebujejo.
Možje se bodo znašli. -Prosim.
Prosim. -Henry ... -Še enkrat vlecimo.
Ukazujem ti.
Če ne moreš, daj pištolo drugemu.
Henry, ne, ne!
Pomagaj mi, poba.
Tedne ni bilo vetra. Tisti del Pacifika je bolj puščava kot ocean.
Žgoče sonce, moj strah ...
Razmišljal sem le o tem,
da bodo vsi umrli in bom ostal zadnji.
G. Chase je ocenjeval, da smo še vedno 800 milj od kopnega.
G. Chase.
Kapitan Pollard.
Zelo sem vas vesel. -Naše preživetje ni bilo veselo.
Niti naše. -Barzillai?
Tretji čoln? -Že ...
Že več dni jih nismo videli. Bojim se, da so izgubljeni.
G. Chase, v najboljšem položaju ste.
Samo kit je.
Tukaj je, vrzite. Vrzite!
Vrzite! -Pridi.
Vrzite! -Daj že.
Ubijte ga! Zraven je. Vrzite harpuno!
Zakaj ga niste ubili?
Prekleti bedak.
Tokovi so nas ločili
in kapitanovega čolna nismo več videli.
87 DNI V ČOLNIH
Čoln! Levo od premca!
Bog se usmili.
90 DNI V ČOLNU, 18. FEBRUAR 1821
G. Chase.
Oče ...
Ne zapusti me, Oče.
G. Chase.
G. Chase, poglejte. Gospod, poglejte.
G. Chase, poglejte.
Zbudite se, g. Chase. Zbudite se.
Zbudite se, prosim. Kopno je. Poglejte.
Rešili so nas pri čilskem otoku Mas Afuera
90 dni po tistem, ko je Essex potonil.
Dali so nam stara oblačila in nas nahranili.
Sprva je bilo težko jesti. Čudno.
Po najboljših močeh so skrbeli za nas, dokler nismo odpluli domov.
Pot je trajala tri mesece.
PRISTANIŠČE NANTUCKET, 11. JUNIJ 1821
Zdelo se je, da so nas pričakali vsi otočani.
Vendar brez vzklikov. S tišino.
Gledali so nas, kot da smo duhovi.
Prikazni.
Nikomur nismo povedali, kako smo preživeli,
vendar sem se spraševal, ali nekako vedo za naše pomanjkanje.
Mogoče so bili samo radovedni.
Mojbog!
Saj sem obljubil.
Ljubi bog.
Zdravo, miška. Kdo je to? -Phoebe Ann.
Phoebe Ann Chase? -To je tvoj očka.
Zdravo, ljubica.
Tvoj očka je.
Mojbog.
Seveda ga niso pustili pri miru. Komaj je naredil nekaj korakov,
so ga prisilili, da je odšel v pomorski urad.
Nekaj službenih vprašanj še ni bilo rešenih.
Ne ovinkarimo.
Ker smo na poti izgubili premoženje in može,
bo verjetno sledila preiskava. Kot kapitan in prvi častnik
bova morala opisati dogodke. -Vsekakor.
Po pogovoru z lastniki in mojim očetom
je jasno, da bi razkritje dejanskega razpleta imelo posledice.
Strahotne posledice. Za vso panogo.
Da je kit potopil Essex. -Resnica je.
Če bi zavarovalnice in vlagatelje začelo skrbeti,
da bodo pošasti potapljale ladje in mornarji preživeli samo z žrebom ...
Vsi živimo od kitovega olja.
Kot v vsakem poslu mora biti verjetnost uspeha večja od tveganja.
Kaj predlagate, George? -Recite, da je ladja nasedla.
To je laž. -In da so možje utonili. -Še ena laž.
Postali boste kapitan. -To obljubo imam na papirju.
Če bi pripeljali polno ladjo olja.
Tako pa boste zagotovo. -Obogateli boste.
Chase ne bo več celinski priimek,
temveč uveljavljeno ime, ki spada med velike nantucketske družine.
Zaradi dobička naj vas operem krivde?
Bodite praktični.
Essex je razbil beli kit.
Tisti, ki smo preživeli na slabo opremljenih čolnih,
smo preživeli samo s pošastnimi dejanji.
Zdaj pa pričakujete, da bomo nesramno lagali,
da boste vi, nantucketski ladjarji, polnili žepe in ponoči mirno spali?
Ne bom olepševal resnice. Tudi vi je ne bi smeli, George.
Ko sem ga zadnjič videl ... G. Chase!
Nisem našel besed, da bi povedal, kar sem hotel.
Thomas. -Mogoče nobena ni prava.
Namenjen sem v Falmouth. In ...
Bilo ...
V čast mi je bilo pluti z vami.
Meni je v čast, g. Nickerson.
Vzemi.
Vso srečo, Thomas. -Tudi vam.
Naslednji dan je Pollard pričal.
Gospodje, kapitan George Pollard. -Pred vsemi ključnimi Nantucketčani.
Bila je zgolj formalnost. -Dober dan, kapitan. Sedite, prosim.
Za zapisnik ...
Essex je 1200 milj zahodno od Ekvadorja razbil beli kit.
Kot bi govoril Owen Chase.
Povedal jim je resnico.
Kapitan je imel čisto vest, toda preiskava je bila farsa.
Pollard je spet odrinil na morje.
Iskal je belega kita, vendar ga ni našel.
Z drugo ladjo je nasedel pri Havajih.
Dvakrat preklet.
Nikoli več ni plul. -Pa Owen Chase?
Držal je besedo. Najprej je poslal ladjo na otok Ducie.
G. Joy je preminil, drugi trije pa so bili po čudežu še živi.
In potem? -Z družino se je preselil v New Bedford.
Začel je znova. Postal je kapitan trgovske ladje.
Sam je določal, kako bo plul.
Dobili ste, kar ste plačali, in še več.
Februarski večeri so najdaljši. -Zdaj oba lahko počivata.
Verjemite, da dolgo ne bom počival.
Zakaj ne? Izvedeli ste.
Zgodbo že imate.
Mogoče nisem iskal zgodbe. -Kaj pa?
Nekaj drugega, kar ste mi dali. -In kaj je to?
Pogum iti, kamor ne bi rad šel.
G. Melville, se bo to, kar ste slišali, kar sem vam povedal,
vse znašlo v vaši knjigi?
Napisal bom izmišljeno zgodbo,
ki jo je navdihnila resnica.
Verjetno pa ne bom uporabil vsega.
Hvala. -Tole vzemite s sabo.
Ne, denar je vaš. Pri tem vztrajam.
Hočem, da ga vzamete. -Jaz pa hočem, da vsaj eden trezno razmišlja.
Zdaj pa nazaj ... -V Pittsfield v Massachusettsu.
Srečno. -Hvala.
Veste ... Menda je neki Pensilvanec nedavno izvrtal luknjo v tleh
in našel oljnato tekočino. To ne more biti res. -Tudi jaz sem slišal.
Oljnata tekočina iz tal.
Kdo bi rekel.
RECITE MI ISHMAEL.
HERMAN MELVILLE JE ROMAN DOKONČAL LETA 1850.
MOBY DICK JE IZŠEL NASLEDNJE LETO.
NATHANIEL HAWTHORNE JE O NJEM REKEL:
"TO JE HOMERJA VREDEN EP. POSTAL BO AMERIŠKI EP."
Prevod: Vesna Žagar www.sdimedia.com
BLITZ Film & Video Distribution